Den store krisen kommer fra meldinger.
Meldinger kommer fra en sender på et høyt sted, som et tårn.
Den eneste veien inn i tårnet er som en Budbringer.
Så vi må bare være de beste av de beste.
Gjøre det bra i timene våre og bli Budbringere.
Du kan oppnå Budbringer-status raskere enn noen andre elever, Reynie.
Herr Bloom? Det er meg, Reynie Muldoon.
Jeg aner ikke hvem du er.
Han husker ikke engang navnet sitt.
-De slettet hukommelsen hans. -Tømte hodet hans.
-Det er studentnavn. -En rangering?
Constance og jeg er i gult.
Hva skjer med Charlie?
Så hvis Constance og jeg ikke får opp karakterene, er vi de neste?
Vi må passe på at du ikke blir sendt ut på lekter.
Eller verre...
Kate og Constance sliter.
Det er ingen feilmargin.
Derfor kan vi ikke la dem feile.
"Bli det du ikke er."
Hva betyr det?
Han vil at vi skal jukse.
ETTER ROMANEN DEN MYSTISKE BENEDICTKLUBBEN
AV TRENTON LEE STEWART
-Det er uetisk. -Jeg er enig, men...
Hvordan kunne han be oss jukse?
Sticky! Situasjonsbevissthet, takk.
George er ikke som oss.
Han kan ikke styre følelser for en taktisk fordel.
Vil Benedict at vi skal jukse?
Juksing hører med i spionspillet. Tradecraft.
Blir vi tatt, blir hjernen vår slettet.
Men hvis vi ikke jukser, blir Kate og Constance sendt ut
og hjernen deres blir slettet.
Kanskje vi ikke må jukse.
Det er den samme dagboken jeg så ham skrive i før.
Sikkert full av nøkkelinformasjon.
Hvis vi får en titt i den,
kan vi avslutte dette her og nå.
Hvordan gjør vi det?
Jeg har alt klart.
Jeg kaller det "Bak gardinen, angrip alfa".
Diagrammer og plantegninger kommer.
Vinbresert blekksprut.
Har ikke sett deg i hele dag.
Jeg sto opp tidlig for å fjerne flettene. Nesten ferdig.
Jeg skaper en ny karakter for fremtidige spaning.
Hun heter Demetra.
En vanæret badmintonstjerne, masse bagasje, spøkelser.
Hvorfor skulle vi trenge deg som badmintonstjerne?
Man vet ikke før man vet det.
Hvorfor ble hun vanæret?
Jeg vil helst ikke snakke om det.
Rhonda ville gjort det. Hun ville ikke gjort det.
Du er litt skarpere enn vanlig.
Er alt i orden?
Jeg vet ikke hvor jeg skal begynne.
Spor av bonneypepper.
Et hvisk, ikke et skrik.
Bladverket fortsetter å forstyrre synslinjen min!
Jeg trenger bedre utsikt.
Beklager. Jeg er litt rystet. Det er vi vel alle.
Jeg har det flott.
Først ber jeg dem gå undercover og risikere livet, og nå jukser de?
Dere vet hva jeg føler.
Kvalme, anger.
Hvis jeg kunne spore dykkerne som barna nevnte,
kan det være avgjørende.
Jeg må få øye på innløpet fra et sted høyt oppe.
Enketoppen. Fem kilometer nordover, rett til toppen.
Det er et lovende utkikkspunkt. Men en skrekkelig tur.
Det er perfekt. Og med rett teleskoptikk...
En dobsonisk reflektor.
Eller en refraktor på 10 cm?
Ja! Vi ser kanskje noe.
En ledetråd til hva broren min bygger i vannet.
Vi må dra umiddelbart!
Unnskyld meg! Du er en ettersøkt mann.
Derfor er vi i skogen,
for å unngå de som kommer etter deg.
Hvis du blir oppdaget...
La Milligan ordne det.
Greit.
Kan jeg få hjelpe til med linsemodifikasjonene, Nummer To?
Har du lagt merke til at Nummer To har vært litt fjern?
Jeg er helst nøytral på arbeidsplassen.
Respekter det.
-Hva gjør han? -Mannen skriver dagbok.
God ettermiddag, dr. Curtain.
Å, Reynard Muldoon. Muldoon, Reynard.
Har du lagt merke til at du har et perfekt balansert navn?
Takk. Beklager at jeg avbryter.
Nei, jeg liker menneskelig samspill. Hva kan jeg gjøre for deg?
Har du et spørsmål fra vår tidligere konklave?
Ja. Cæsarsalat.
Alltid en spennende første rett, ja.
Og?
Forbedrer det smaken å lage den ved bordet?
Et måltid handler ikke bare om smak.
Det er presentasjon, tekstur, hørselsspenning.
Det er som teater.
Kan jeg skrive det ned, sir?
Nei. Vil du ha en penn? Vær så god.
Der er hun.
Hun må slutte å bevege seg. Jeg ser ingenting.
Er det alt?
Jeg kom fordi jeg la merke til at dagboken din har mange hundeører.
Det er litt overraskende.
Er du overrasket over at jeg har sider jeg ofte ser på?
Å, nei, sir. Det overrasker meg at ingen har gitt deg disse.
Bokmerker.
Sløyfer som fungerer som bokmerker.
Takk, Reynard.
Constance, si til Kate: "Flytt speilet syv centimeter sørvest."
-Takk. -Vent.
Skal du ikke legge dem inn?
Aldri utsett lykken.
Det nest verste for dagbøker er hundeører, sies det.
Jøss.
Hva?
Hvem sier det?
Alle...
Hjemme.
Det er regionalisme.
Kom igjen, Reynie. Fortsett å hale ut tiden.
En kvinne, Izzy Paladonia, er lokalkjent.
Og jeg antar at hun var den første som sa det?
Ja. Hun spesialiserer seg på vedlikehold.
-Hun er mester i å gjenvinne kalveskinn. -Kalveskinn...
Folk reiser fra hele verden
-for å lære av henne. -Å?
-Ja. -Venstre.
Og hun har samlet en større sekt.
Virkelig?
Har det.
Og det er Izzy Paladonia.
Det er Izzy Paladonia.
Jøss. Reynie, det er prisverdig å ha interesser i vår verden,
samme hvor esoterisk latterlige de virker
for nesten alle andre.
Takk for dette. Det var veldig snilt.
-Takk. -Ja.
-Sir. -God dag.
Det er imponerende.
Jeg kjenner en som gjør dette på halve tiden.
Du kjenner ingen.
Vær så snill, la ham fokusere.
Det handler ikke om fokus, men om kunstnertalent.
Det er et diagram her, og det er umulig å tegne.
Vi kan alltids ta en titt til.
-Nei! -Nei!
Greit.
Nesten ferdig. Og ferdig.
Jøss! Dette er...
Søppel.
Gi meg dem.
Bakover. Speil. Voilà.
Er det en hjort?
Det skal være en sko.
-Kanskje jeg har mistet grepet. -Minnet ditt er fotografisk.
Det må være kryptisk fordi det er viktig.
Han skjuler noe.
Det må være noe der.
Ja, men Kate og Constance begynner å få dårlig tid.
Jeg har mange prøver.
Så vi må fokusere på å bestå dem
med alle nødvendige midler.
Hva som helst.
Jeg skal hjelpe Constance i herr Oshiros fag.
Jeg ser for meg morsetegn.
Sticky, du kan forsiktig signalisere svarene.
Er du fra vettet?
Det er ikke riktig.
Dette kan funke. Du er best med morsetegn.
Og vi tror på deg.
Snakk for deg selv.
STONETOWN TRANSITTSYSTEM
DET ER INGEN BAK RATTET
HOVEDGATEN
BØKER FIKSJON KUNST FORSKNING SAKPROSA
30 PROSENT PÅ LAGERFØRTE VARER
VELKOMMEN TIL STONETOWN SENTRUM.
HUSK Å FØLE
Dette er urovekkende.
Hvordan kunne du gjøre noe så dristig? Du kunne bli tatt.
-Det skjer aldri. -Jeg tok deg veldig lett.
Du tok meg fordi du fulgte etter meg.
Du kan følges, og det er poenget.
Hvor ofte drar du på utflukter?
Så ofte som nødvendig, og ikke ofte nok.
Jeg forstår risikoen.
Jeg tror ikke det. Gitt hva som står på spill,
gitt hva vi står overfor, må alt gå til det oppdraget!
-Ja, akkurat! -Så vi er enige.
Om dette? Nei.
Du kan avsløre hele operasjonen, og for hva?
Hva fører dette til?
Jeg vet ikke. Vi får se.
Jeg vet at du mener det godt.
Men denne gesten...
Tenk rasjonelt, hva endrer det?
Bortsett fra at du føler at du gjør noe.
Hva er håndfast?
En liten handling fører til en annen, og en til,
og til slutt blir det noe større.
Eller kanskje ikke.
Uansett, å gjøre noe, hva som helst, holder meg tilregnelig.
Da fungerer jeg. Det er håndfast.
Så, ja. Jeg må gjøre dette. Og du trenger også at jeg gjør det.
NØDSALG
Hvorfor svetter du?
Skam. Skyldfølelse. Engstelse. Velg.
Hva om jeg mislykkes? Jeg liker ikke å skuffe folk.
Det gjør du ikke.
Dette er tøft for meg.
Eksamener, konsonansøvelser. Dette er marerittene mine.
Men du? Du er skapt for det.
Det er du.
Men om ting kommer ut av kontroll,
avleder jeg frøken De La Torre med en stinkbombe.
Ikke-dødelig, selvfølgelig.
Så rappellerer vi ut gjennom taket.
Greit. La oss gjøre dette.
Hvis noe virker mistenkelig, så avbryter vi. Se etter mitt signal.
-Constance? -Å, ja. Jeg vil ikke gjøre planen.
Hva? Constance, vent.
Du må.
Constance.
La oss sette i gang.
Beskriv hvordan du kan brette strukturen tolv ganger, jevnt, med bind for øynene.
Anta at du ikke har mer enn 15 sekunder på å studere det
og forsvare strategien uten å bruke tegningen etterpå.
Sett i gang.
-Turmiks. -Jepp.
Tørket ananas for energi.
Marcona-mandler for å holde deg mett.
Takk.
Hvis du trenger litt...
Ackee og saltfisk.
Romkameraten min på universitetet var fra Jamaica.
Ackee er ulovlig i store deler av landet.
Hvorfor det?
Den inneholder hypoglykin, som kan drepe deg på et øyeblikk.
Når de er riktig tilberedt, forsvinner alle giftstoffene. Hva?
Helt harmløst.
Det er helt utrolig
at folk tar en unødvendig sjanse med sin egen
og andres helse.
-Ingenting å tenke på. -Hvordan fikk du tak i den?
Vurderte du individuell modenhet før du nådde kokepunktet?
Det trengte jeg ikke. Jeg ville aldri satt oss i unødig fare.
Herr Benedict. Optikken forberedt?
Ja. Perfekt kollimatisert.
Hva gjør du?
Jeg er et par øyne!
Øyne som vil gjenkjenne det de leter etter.
Du vet, Katsuta-presepten.
En observatør som kjenner fiendens hjerte
er verdt et dusin speidere.
Like sant i dag som i Japan.
-Ikke sant? -Ja.
-Det er dumdristig. -Jeg vet ikke.
Litt dumdristighet kan være bra, hva?
Takk for ditt tullete forslag.
Hvem vet hvor han har folk som leter?
Du blir fanget, bundet, så låst inne, matet salte kjeks,
gjennom en luke i et jernrom.
Gjennom en luke!
Ja, det er ikke uten risiko. Men jeg drar likevel.
Milligan, etter deg. Ha det.
-Ha det. -Ha det.
Takk.
Det er veldig bra.
FORMØRKET SANS
Før vi begynner, takk for dedikasjonen deres.
Jeg er imponert, beæret og takknemlig.
Lykke til.
Sett i gang.
Sticky Washington.
Slipp blyanten.
Og kom til venterommet umiddelbart.
Jeg må drikke nok.
Jeg fant ut at den største årsaken til dødsfall på tur er dehydrering, så...
Bare tre kilometer til toppen.
Tre kilometer. Utmerket.
Jeg må bare ta en titt på ham
og så finner jeg en svakhet.
Jeg trodde målet var å få oversikt over byggeprosjektet.
Å, selvfølgelig. Oppdraget har mange dimensjoner.
Det er et faktaoppdagelsesoppdrag.
-Det er... -Stans!
Det er brennesle. Små, nålelignende hår.
Kløe, sårhet, utslett. Varig smerte.
Kjære vene.
Du har blitt stukket før?
Jeg tror jeg har det.
Takk, Milligan.
Du er virkelig skapt for friluftsliv.
Jeg er vel det.
-Sa du tre kilometer? -Tre.
Vent her.
Hva venter jeg på?
Jeg har tenkt.
Etter møtet i Stonetown følte jeg at auraen endret seg.
-Auraen? -Stemningen.
Den eteriske energien.
Jeg vil ikke jobbe et sted der reglene er veldig strenge,
og stemningen er så yrkesmessig fuktig.
Og jeg vil ikke la noens personlige foretak sette oppdraget i fare.
Jeg gir meg ikke, Nummer To.
Da bør du kanskje dra.
Jeg monterer kamuflasjen, og så drar jeg.
Kall dem hva du vil, men for meg er det ingen små handlinger.
Hvordan gikk det?
Jeg besto den svake prøven. Oshiro anerkjente meg som sin overordnede.
Ansiktsuttrykket hans var overrasket fordi du strøk tidligere.
Jeg bestemte meg for å prøve.
Hvor er Sticky?
Ok. Brutal ærlighet. Det gikk ikke bra.
Vi trenger ikke å få panikk ennå,
men Sticky ble tatt og sendt til venterommet.
Hva?
Dette er min feil.
Det er Kates feil.
Han kan vente på å bli slettet.
Jeg forventet at noe slikt skulle skje,
så jeg laget 23 redningsscenarioer
i tilfelle én av dere ble tatt.
Sticky mister bare en arm i to av dem.
Men dere er hjernene,
så dere skal få velge.
Mister noen en arm i to ulike scenarioer?
Ikke noen. Sticky.
Jeg setter pris på det, men...
Et par scenarioer trenger arbeid.
Burde vi se på Sticky som et offer?
Nei! Vi må hjelpe ham.
Vi trenger en plan der noen ikke mister noe.
Vi burde finne ut hva som skjer i venterommet,
ryste noen.
Stakkars Sticky.
Han blir knust under press.
Dere tenker begge det.
Jeg er så bekymret.
Vi gjør alt vi kan.
Den store krisen blir bare verre.
Jeg hater å avlyse turen til saltslettene, men...
Det er ikke trygt noe sted nå. Det er ingen ved roret.
30 PROSENT PÅ LAGERFØRTE VARER
VELKOMMEN TIL STONETOWN SENTRUM.
Hun kaller seg kanskje Nummer To, men hun har vært nummer en
her på Sheffield's Classic i to år på rad.
Det hjelper ikke.
Ikke i det hele tatt.
Holder meg tilregnelig. Og når jeg er tilregnelig, er jeg uslåelig.
Hallo der.
Har du ventet en stund? Kom inn.
Vel, kom inn.
Sett deg.
Utrolig.
-Så... -Jeg jukset.
Beklager. Jeg vet det var galt, og du tror meg nok ikke,
men jeg ville ikke gjøre det,
og jeg gjør det aldri igjen.
Juks? Det er nytt for meg.
Frøken De La Torres rapport nevner bare urolighet.
Er det allerede en rapport?
Det som plager meg, er at du føler at du må jukse.
Fortell om det.
Hva?
Er det en feil i pensum?
Er det noe vi ikke ser?
Kanskje det er alt presset, sir.
Testene. Det kan være mye for barn.
Litt skremmende.
Jeg tror ikke de måler ekte intelligens,
eller alle former for intelligens.
Selv nå passer du på de mindre elevene.
Så altruistisk.
Du var ikke urolig. Det var morsetegn.
Smart, Mr. Washington.
Men la oss være ærlige.
Du brukte vel ikke akkurat en telegraf?
Mottakeren var i rommet.
Hvem jobbet du med, Sticky? Var det Polly Mayfire?
Hun er veldig vokal om kryptologi.
For vokal, tror jeg. Det var Pyotr Fernsby.
Nei, han er ikke modig nok. Det må være noen.
Hvem?
Jøss. Se på det.
Lojalitet under press. Det er beundringsverdig.
Men det er noe større å tenke på. Fremskritt kan ikke avbrytes.
Nå venter vi kanskje litt mer. Du var der bare en kort stund.
Det var kort tid?
Å, ja. Ingen tid i det hele tatt.
Ifølge barna skal aktiviteten være øst for innløpet.
La oss se.
Der er den. Herregud. Det er et slags vifteblad.
Enormt. Drev, motorer, høyspenning.
Det er vannturbiner.
Hvorfor trenger han all den kraften?
Det er spørsmålet, min venn.
Det er mye mer enn det han trenger til underbevisste meldinger.
Noe større kommer.
Vi bør legge en strategi og gå tilbake til leiren.
Nei. Enda større grunn til å bli. Nei.
-Det begynner å bli sent, sir. -Nei.
Vi er ikke ferdige ennå, Milligan.
Vær så snill. Bare litt lenger.
Jeg vet det er mer.
Jeg vet at han vil...
Han vil avsløre noe.
Vi blir til vi ser ham, sir.
Takk, Milligan.
Kan du hjelpe meg?
Takk.
LEIRDRIVSTOFF
MALING
Sticky!
Sticky, hva skjedde?
Sticky?
Hukommelsen din.
Å nei.
Vær så snill, du må huske meg. Vær så snill!
Reynie, det var forferdelig.
Du husker navnet mitt.
Du ble ikke hjernevasket.
Dessverre husker jeg alt.
Jeg trodde angst betydde mageverk og øyerykninger.
Men venterommet?
Det er utrolig hva det kan få deg til å tenke.
Det høres forferdelig ut.
Vidunderlige Wetherall og hennes… Sticky!
Å, jøss! Jeg er så glad for å se deg! Jeg var...
Vi var bekymret.
Forhørte Curtain deg under en lys lampe?
Ga du oss opp? Sladret du?
Nei.
Beklager at du måtte gå gjennom det alene.
Jeg tror faktisk jeg er tøff.
I hvert fall når det gjelder å beskytte noe jeg bryr meg om.
Kate, jeg er redd for å spørre. Hvordan gikk det på prøven?
En katastrofe.
Vi får bekreftet det på listen i morgen.
Det begynner å føles håpløst.
Og farlig. Ikke glem farlig.
Curtain sa at jeg forstyrret fremdriften. Han nærmer seg noe.
Jeg har faktisk gode nyheter.
"Prinsens stemme fra en inne i leilighet som roper:
'Edle Waldemar Fitzurse!'
Og uten panseret,
hastet fremtidskansleren for å motta ordre fra fremtidens suverenitet."
Det har vært en tøff dag.
Vel, vi... Viktig oppdagelse med turbinene, tror jeg.
Jeg føler at jeg jakter på noe like utenfor rekkevidde.
Du vet, Milligan,
vi kan kanskje hjelpe deg.
Med å finne tilbake det som er tapt.
Eller det som har blitt tatt fra deg.
Det er en gåte inni meg, sir,
som ønsker å bli løst, men jeg...
Jeg føler at jeg mangler en brikke.
Det mangler en brikke.
Jeg kommer ikke på en lignelse. Lang dag.
Bare vit at jeg er her for deg.
Når og om.
Det var snilt av deg, sir.
Skal vi fortsette?
Du er på side 130.
Takk, Nummer To. La oss se...
Ja!
"Neste morgen dro ridderen tidlig
for å legge ut på en lang reise.
Tilstanden til hesten, som han hadde passet på
den formiddagen,
gjorde at han kunne reise langt uten å måtte hvile."
Det tok tid, men jeg dekodet dagboken.
Alle lydene deres plager meg. Jeg klarte ikke å konsentrere meg.
-Lydene våre? -Ja.
Kate slår med fingeren, Sticky tygger, Reynie puster.
-Pusten min? -Du puster som en feit mann.
Da jeg endelig fikk stillhet, så jeg det.
-Boken er i Cæsar-koden. -Som ROT13?
Standard substitusjonskode?
Hvor bokstaven står for bokstaven 13 plasser unna?
På en måte. Første ord er ROT13,
men det andre er ROT14 og så videre.
En roterende ROT-kode. "Rote"-ROT.
Bra jobba.
Fantastisk, Constance.
Slutt å puste, og jeg kan gjøre mer.
Han er paranoid. Men jeg tror jeg kan lese det nå.
Flott!
Første side handler om konkurrerende hodeplagg.
"Tuquer versus bereter." Merkelig.
Skoen jeg tegnet skal være et diagram av hjernen hans.
-Neste. -Han snakker med seg selv.
"Den endeløse byrden av storhet er min å bære."
Så begynner han med dietten? Hva er "agropaleo"?
Kjedelig. Kan vi bruke noe?
Her. Han skisserer ut noe.
En stor plan, umiddelbar endring,
og noe som heter "Forbedringen".
Forbedringen? Det kan ikke være bra.
Hva er det?
Det ser ut som en liste over navn.
"Francis Lin, Bertrand Kohl, Hildegard Billingsley."
Foreldrene må ha hatet henne.
"Arthur Bloom."
Skoleinspektøren hvis hukommelse ble slettet.
Det må være en fiendeliste for folk han vil hjernevaske.
Vent, det er mer.
"Rhonda Kazembe, Nummer To."
"Nicholas Benedict."
Du er tidlig oppe, sir.
God morgen.
Som barn var broren min en morgenfugl.
Han la aldri merke til at han vekket meg i prosessen.
Han var så sikker på at han ville gå glipp av en revolusjonerende oppdagelse.
Vi får håpe at noen vaner aldri dør. Ja?
Å, Milligan. Jeg ser ham.
Hva gjør han?
Jeg vet ikke, men han har en utrolig holdning.
Kroppsholdning.
Han ser så frisk ut.
Sunn.
-Veltrent. -Du kan, hvis du vil...
Vent.
Pass deg, juksepave.
Sticky og jeg er nær toppen. Det er bra.
Bra? Det er flott.
Og Constance er i grønt.
Å nei.
Kate, jeg vet ikke hva jeg skal si.
Ikke si noe. Jeg er vant til å bevege meg fritt.
Bare synd jeg ikke fikk tatt tårnet.
Det nytter ikke å dvele ved nederlag. Det er som det gamle ordtaket.
"En god soldat..."
Glemte resten. Jeg tar den til neste oppdrag.
Når enn det er.
Er du ikke redd for å bli hjernevasket?
Det hadde jeg ikke tenkt på.
Oi, neste gang jeg ser dere...
Hvis jeg ikke kjenner dere...
Jeg kjente dere.
Hva driver du med?
-Jeg tror den er forstuet. -Reis deg!
Skader er for de svake. Vis litt mot!
Smashball er denne institusjonens stolthet.
Kom deg av banen min.
Kom igjen. Det går bra.
Hei, Bøtte! Din tur. Underarmen min trenger et offer.
-Jeg skal rapportere til... -Jeg spurte ikke. Nå!
Ingenting å tape.
Dropp den skitne greia.
Reguleringskamp. Ikke noe av kråkebolleleken du lærte på gata.
Bare slå.
Usofistikert, akkurat som jeg trodde. Men det har potensial.
-Becky! Hent klær i størrelsen hennes. -Hva?
Du blir med på laget mitt. Åpenbart.
Jeg blir faktisk satt på lekter nå. Jeg kunne ikke gjort det om jeg ville.
Hun sa ikke engang farvel.
Hun var litt røff i kantene, men hun var vårt hemmelige våpen.
Tristhet inni meg.
Jeg vet ikke om vi klarer dette uten henne.
"En god soldat ser seg aldri tilbake."
Husket det.
-Kate! -Kate!
Kate?
-Beklager. -Det går bra.
Hvordan klarte du det?
Martina ville tydeligvis ha meg med på smashballaget,
så gikk hun rett til Curtain, som faktisk lyttet.
-Så du kan bli? -Jepp.
Det er som et prøvestipend.
Det var masse papirer, men rullebladet mitt er rent.
Og nå er jeg junior assistentkaptein i smashball.
Det har sikkert Martina diktet opp.
Hva er hennes tittel?
Ypperst-øverste keiserinne av den flammende backhand.
Sjømann. Slipp ham.
Som sagt, fortsett.
-Constance, går det bra? -Sier du at ingen av dere hører det?
-Ikke dette igjen. -Jeg har en stemme i hodet.
Det kommer og går, men det er ikke min.
Det er som i et annet rom.
Men døren er lukket, så jeg hører den ikke tydelig.
Vi burde gå. Oshiros time begynner om et kvarter.
Jeg tror deg, Constance.
Koble de ni prikkene sammen med fire linjer,
pennen skal aldri forlate papiret og gjennom alle prikkene.
Sett i gang.
Hallo, mine laterale tenkere!
-God ettermiddag, dr. Curtain! -God ettermiddag, dr. Curtain!
Ja, ikke sant?
Jeg gjør det vanligvis formelt, men det kan ikke vente.
Som dere vet, er vi på instituttet kalt til fortreffelighet.
Noen av dere har svart raskere
og mer uvanlig enn forventet.
Så bli med meg og feire våre nyeste Budbringere.
Reynie Muldoon.
Og Sticky Washington.
Takk, herr Oshiro.
Hva?
-Det går ikke. -Seriøst?
Det holder.
-Hvordan fikk de det? -Gratulerer, elever.
-En skjult inngang. -Ja.
Den er underjordisk, ser det ut til.
Undervannsmaskiner pumper ut enorme mengder energi.
Ja, selvfølgelig. Men denne passasjen...
Mot alle odds, tross motstanden...
Han lar deg aldri glemme det.
Er akkurat det sporet vi håpet på.
Det var et uventet funn.
Hva skal vi gjøre?
Infiltrasjonen er for risikabel og for sensitiv et øyeblikk.
Men barna kan gjøre det.
Jeg vet det. Men det er så farlig.
Jeg ville aldri tilgitt meg selv om noe skjedde.
Noen ganger er det farligere å ikke gjøre noe.
Og jeg vet hvordan de kommer seg ned under bakken.
Jeg har tro på dem.
Vi må sende dem inn.
Tekst: Jan E. Engebretsen